www.HoundDawgs.org
En historie som hovedsakelig er sann
Lukten er søt, -
- og urin er bare en liten del av den.
Den rådende lukten minner om innsiden av noens øre.
Fuktige klær er det også, -
- våt ull og løk, som hun spiser rå, -
- og det som for meg alltid har vært typisk for fattigdom, -
- fuktige aviser.
Miss Shepherds mange dufter -
- maskeres av en god dose forskjellige talkumer, -
- og Yardley's lavendel er alltid en favoritt.
Og akkurat nå er det denne fornemme duften -
- som dominerer det andre emnet, for å si det slik, i hennes duftende konsert.
Men når hun går, vender det opprinnelige temaet tilbake, -
- hennes egen primære lukt som nå har seiret -
- og henger igjen i huset lenge etter at hun har gått.
Si det til henne.
Miss Shepherd.
I fremtiden foretrekker jeg om du ikke bruker toalettet mitt.
Det er toaletter nederst i Storgaten. Bruk dem.
De stinker. Og jeg er svært renslig av natur.
Jeg har en attest for rent rom, som jeg fikk for noen år siden.
Og tanten min, som selv var plettfri, -
- sa at jeg var den rensligste av alle min mors barn, -
- særlig på de stedene man ikke ser.
Forfatteren er tosidig.
Det er den siden som skriver, og så er det den siden som lever.
Og de snakker sammen. De krangler.
Skriving er å snakke med seg selv.
Jeg har gjort det hele livet, -
- og lenge før jeg så dette huset for fem år siden.
- Femten? - Nummer 10 gikk for 17.
Kom igjen. Jeg trodde du hadde et skuespill i West End.
Disse husene har så mye potensial, -
- bare man blir kvitt skrotet.
Der er det. Gloucester Crescent.
Bra gate. Blir stadig bedre.
Stor bil? Masse plass.
TIL SALGS
Se opp...
SOLGT
- Blir bare noen minutter. - Greit, guvernør.
Du er vel ikke Johannes?
- Hvem? - Johannes, disippelen som Jesus elsket.
Nei. Navnet er Bennett.
Hvis du ikke er Johannes, trenger jeg en dytt.
Den har tatt kvelden.
Muligens batteriet. Jeg fylte litt vann. Hjalp ikke.
Var det destillert vann?
Det var vievann, så det spiller ingen rolle om det er destillert.
Oljen er jo en annen mulighet.
Er den også hellig?
Hellig olje? I en varebil ville det blitt altfor dyrt.
Jeg trenger å bli dyttet rundt hjørnet. Så...
Skal du langt?
Muligens. Har ikke bestemt meg.
Jeg svinger til venstre!
POLITI
Var det alt?
Jeg må til den andre enden.
Det er en kilometer unna.
Jeg har akutt behov for hjelp.
Jeg er en syk kvinne.
Kanskje døende.
Jeg ønsker bare et siste hvilested, et sted å legge hodet mitt.
Vet du om noen?
Ha det bra. Se deg for.
En ekte forfatter ville kanskje sett på et slikt møte som erfaring.
Jeg må vente og gruble på det.
Hun så at du kom.
Hun er gammel.
Du får ikke Harold Pinter til å dytte en bil.
Nei, i motsetning til meg.
Men jeg er for opptatt med å ikke skrive og leve mitt ville, energiske og skapende liv.
Ja, du lever det, og jeg skriver det.
- Velkommen. - Hei.
- Ferdig innflyttet? - Hei. Ja.
- Gikk det greit? - Ja, takk.
Godt gjort.
Det er et flott hus.
Ikke så stort som vårt, så klart, men så er du fristilt.
Nei, det henger sammen med huset bak.
Jeg mener deg. Du er enslig.
Sickert bodde visst i denne gaten en gang. Dickens' forlatte kone.
Nå er det som vanlig i Nord-London.
Reklame, journalistikk, TV. Sånne som deg, forfattere, kunstnere.
Noe på gang?
Jeg har et skuespill i West End.
Ja, selvfølgelig.
Hva betalte du?
13500 pund.
- Herregud. - Ja, jeg vet det.
Vårt er dobbelt så stort, så hva er vårt verdt, da?
Men den nye naboen vil ikke hjelpe på prisene.
Ja, jeg har møtt henne.
I fjor var hun i Gloucester Avenue. Nå er det vår tur.
Hun har visst slått seg ned ved 66.
- Har de noe imot det? - Jeg håper ikke det.
Vi liker å tro vi er et fellesskap.
Hyggelig å snakke med dere.
Hvilket skuespill er det?
Vi har sett det. Den hjemlige greia.
Husker ingenting.
- Det er søppel, mamma. - Det er tingene hennes.
Vi tenkte du hadde lyst på noen pærer. De er fra hagen vår i Suffolk.
Jeg gulper av pærer.
Har du tenkt å bli lenge?
Ikke med det bråket.
Jeg vet hva du tenker.
Men det er godt å føle at vi gjør noe for de hjemløse.
Jeg vil ha det slik som dette. Enkelt.
- Klosteraktig. - Ganske.
- Dette er soverommet mitt. - Fint.
Liker du å være med i stykket?
Elsker det.
Så engelsk. Akkurat det folk vil ha.
Sengen virker komfortabel.
Kanskje du kan komme og hjelpe meg å pusse opp.
Ja visst. Kjæresten min er kjempeflink til å male.
Hei på deg. Du er visst en skrue.
Ja. Dette er Camden Town.
Jeg er her de fleste dager. Jeg underviser. Og fortauet er tavlen min.
Jeg selger også blyanter.
Det kom en mann her om dagen.
Han sa blyanten han kjøpte av meg, -
- var den beste på markedet i dag.
Du liker visst ikke fellesmarkeder.
Jeg? Hvem sa det var meg?
- Er ikke du forfatteren? - Ikke nødvendigvis.
Men jeg skal gå så langt som å si dette.
De er anonyme.
Og de koster en shilling! Du har bare gitt meg seks pence.
Det står der: "Frans av Assisi kastet penger fra seg."
Ja, men han var en helgen.
Han kunne tillate seg det.
Fordømte tiggere!
Jeg er ingen tigger! Jeg er selvstendig næringsdrivende, og han er naboen min.
På flyttefot igjen? Du ble ikke lenge.
Nei. For det var uavbrutt musikk.
Lucy leser til eksamen.
Det er støynivået jeg er bekymret for.
Vink, vennen.
Ha det, vennen.
Ikke vær oppe for sent. Ha det, vennen.
Beklager alt dette.
- Glyndebourne. - Così.
Heldiggris. Kos deg.
Pass opp. Hun er i farta.
Hvem sin tur blir det nå?
- Ro ned. - Jeg vil ikke komme for sent.
- Mrs. Vaughan Williams? - Nei. Birts.
Nei!
Sekstito.
Nei. Hvem?
Nei!
- Nei, det er oss! - Stopp drosjen!
Unnskyld!
Unnskyld, du kan ikke parkere her.
Nei, jeg har fått veiledning. Det er her den skal stå.
- Veiledning? Av hvem? - Jomfru Maria. Jeg snakket med henne i går.
Hun var utenfor postkontoret i Parkway.
Hva vet hun om parkering?
Rufus, si at vi skal til Glyndebourne!
Jeg trenger en linjal.
Jeg må måle avstanden mellom dekkene og fortauskanten.
En og en halv tomme er det ideelle mellomrommet.
Jeg kom over det i et katolsk biltidsskrift -
- under "Tips om kristen parkering".
Dette er ikke kristen parkering. Det er å ta seg friheter.
Rufus.
Nytter ikke å være hyggelig.
Kjære deg.
Du ble ikke lenge utenfor 66.
Ikke med det bråket.
De er ikke musikalske, er de vel?
Hvem?
I 61.
Nei. De går på opera. Går det bra?
Alt dette oppstyret -
- gjør meg dårlig i magen.
Får jeg låne toalettet?
Nei! Skyllingen virker ikke.
Det går bra.
Hvor er det?
Takk.
Jeg har et møte på BBC.
Om hva da?
Bare noe jeg skriver.
Jeg trodde du skulle komme hit.
Om en uke eller to.
Jeg er alene.
Jeg vet du er alene.
Vi er alle alene.
Kan jeg komme ned dit en stund? Er det et stort hus?
Ikke egentlig. Du ville ikke like det. Altfor mange trapper.
Det finnes sånne stolheiser nå.
Er du der?
Ja.
Fotfyren kom i dag.
- Hvem? - Fotfyren.
Mener du fotterapeuten?
- Du har skrevet det ned. - Det har jeg ikke.
Jeg har gitt deg masse materiale. Jeg er bare råmateriale.
Nei, det er du ikke.
Mamma.
Går det bra?
Ja. Det er bilen.
- Den blir veldig innestengt. - Det kan jeg tenke meg.
Du er høy.
Mannen min var høy. Vaughan Williams.
Jeg håndhilser ikke. Hagearbeid.
Komponisten? Greensleeves?
Blant annet.
Hvordan det? Er du musikalsk? Jeg vet ikke engang hva du heter.
Miss Shepherd.
Men jeg ønsker ingen omtale. Jeg vil helst være inkognito.
Ikke et ord.
Shepherd. Kjørte ambulanse under krigen, visstnok.
Hvor er hun fra?
- Har vært nonne. - Nonne?
I klosteret oppe i gaten.
Alle har noe å skjule. Svogeren min er politi.
Sånn er Camden! Folk bare havner her. Som meg.
- Hun ville være et godt emne. - For hva da?
Deg. Et av skuespillene dine.
Husk at jeg sådde frøet!
Nei.
Jeg skriver for mye om mamma som det er. Én gammel dame holder.
Jeg lever, du skriver. Det er sånn det fungerer.
- Ja, men du gjør ikke det så mye. - Hva da?
Lever. Bruk deg selv i det du skriver.
Hvordan da? Vi er begge så fordømt kjedelige.
Miss Shepherd? Lois. Sosionom.
Jeg ønsker ingen sosionom. Jeg skal høre på reprisen av Any Answers?
Jeg har med noen klær til deg. Du skrev og ba om en kåpe.
Ikke under Any Answers? Jeg er en travel kvinne.
Jeg ba bare om én kåpe.
Jeg har med tre, i fall du ønsker forandring.
Hvor skal jeg ha tre kåper?
Grønt er ikke min farge.
Har du en stokk?
Det er til behandling. Det er søkt om.
Blir den lang nok?
Ja. Det er en av spesialstokkene våre.
Jeg vil ikke ha en spesialstokk.
Jeg vil ha en vanlig stokk, bare lenger. Lukk døren.
Hvis jeg vil komme i kontakt med deg, hvem ringer jeg?
Du kan prøve Mr. Bennett i 23.
Men ikke bry deg om hva han sier. Kan være kommunist.
Har du prøvd de som bor over gaten? De er nærmere.
De sier de ikke forholder seg til henne. Hun forholder seg til deg.
Sa de det? "Forholder seg til"?
Nei, det er meg.
De sa dere var venner.
- At hun var kjæresten din. - Herregud.
Bruker hun toalettet ditt?
Bare i en nødssituasjon.
Det kan gi henne husokkupant-rettigheter.
Vi ville likt om hun dro sin vei.
"Vi"?
Camden.
Jeg har ordnet alt.
Sitronkaker, Rett i koppen, whisky på miniatyrflasker.
Til medisinsk bruk.
Sosionomen virket veldig forståelsesfull.
Ikke forståelsesfull nok.
Jeg ber om en rullestol, og hva gir hun meg?
En spaserstokk.
Og hun sier jeg ikke får stønad før jeg får en adresse?
"Varebilen, Gloucester Crescent." Er ikke det en adresse?
Nei! Det må være et hus.
En bolig.
Men jeg reiser kanskje bort snart.
Hvor lenge da?
Broadstairs, muligens.
Hvorfor Broadstairs? Har du familie der?
Nei.
Har du familie i det hele tatt?
Jeg trenger bare luften.
Jeg så en slange i morges. Den kom opp Parkway.
En lang, grå slange.
- Kanskje en kvelerslange. - Nei.
Den så giftig ut.
Den holdt seg nær veggen, -
- og jeg har en følelse av at den skulle til bilen.
Nei, Miss Shepherd...
Jeg tenkte det var best å advare deg, for sikkerhets skyld.
Det har vært nære på med slanger før.
Miss Shepherd, det er ingen kvelerslanger i Camden Town.
Kaller du meg en løgner? Jeg kjenner igjen en kvelerslange når jeg ser den.
Går det bra? Du er ekstra nydelig i dag, kjære.
Ikke kall meg "kjære".
Jeg er en syk kvinne! Kanskje døende.
Opp med hodet. Vi skal alle dø en gang.
Lukter som om du allerede har gjort det.
Jeg tror ikke på slangen, og enda mindre at den var på vei til bilen.
Dagen etter hørte jeg det hadde vært innbrudd i dyrebutikken.
Så det kan ha vært en slange på rømmen.
Herregud.
Klart jeg har dårlig samvittighet.
Giles!
En ekte forfatter ville ha spurt henne om hennes nære møter med slanger, -
- men hun har visst dratt.
Så fort du kan.
Jeg går av. Ikke mas!
Nattkjole?
Dette er ingen nattkjole.
Denne stilen har visst ikke nådd Broadstairs ennå.
Og jeg kan loven. Man kan ikke bli arrestert for å gå i nattkjole.
Hva gjør du i Broadstairs?
Passer mine egne saker!
Alan! Kom ut hit!
Hvorfor det?
Det er noen store fugler på hekken.
Det er det aldri. Det er ingenting på hekken. Du innbiller deg ting.
Det er det.
Og på hekken sto det fire påfugler fra herskapshuset.
Så kvelerslanger i gaten og påfugler på hekken.
Det later til at hvor enn jeg snur meg -
- har jeg en forvirret kvinne.
- Men du sa at de ikke er det. - Ikke er hva?
- Forvirret. - Ikke i dette tilfellet.
De er ikke like, Alan. Mamma og Miss Shepherd.
Nei, de er ikke det. Men begge er gamle damer.
Det er visst min nisje.
Mens mine forfatterkolleger kjærlig skildrer -
- sine første famlende undersøkelser av det motsatte kjønn, -
- eller sine eventyr i journalistikkens verden, -
- og jeg har bare gamle damer.
Greit. Jeg har en pokkers notatbok.
Sånn i tilfelle.
Hun er ikke et prosjekt. Hun er ikke på gang.
Jeg vil ikke skrive om henne. Hun er...
Hun er bare noe som skjer.
Hva er det du vil skrive om?
Jeg vil skrive om spioner.
Spioner?
Der ser du. Du syns det er idiotisk. Spioner, Russland.
Jeg kan ikke alltid skrive om Nord-England.
"Jeg er født og oppvokst i Leeds, hvor far var slakter.
"Som gutt syklet jeg ofte ut med bestillingene."
Det er ikke Proust. Det er ikke engang JB Priestley.
Husene i Crescent ble bygget som villaer for den viktorianske middelklassen.
Kjellerne blir nå utvidet av par med et liberalt livssyn, -
- men ikke tar lett på sin nyvunne velstand.
Skyldfølelse.
Til en viss grad tolererer de derfor Miss Shepherd.
Hennes nærvær hjelper på samvittigheten.
God jul!
Lukk døren!
Lukk døren. Jeg er en travel kvinne.
Crème brûlée.
Hva handlet ditt første skuespill om?
Kostskoler. Som, for å være presis, er det dere amerikanere kaller privatskoler.
Men du gikk ikke på kostskole.
Nei, men jeg har lest om det.
Og hva handlet ditt neste skuespill om?
Sex. Jeg har lest om det også.
Veldig bra.
Hold opp! Bare...
Kom deg vekk fra oss! Det er henne!
Har du et problem?
- Det var de som bråket! - De er barn!
Jeg er en syk kvinne!
Helt klart!
Ha deg vekk!
Kom igjen! Bilbølle.
Mr. Bennett. Jeg har funnet en måte å komme på radio.
Hva?
Jeg vil gjøre et slikt innringningsprogram.
Noe en som deg kan ordne i en fei.
Jeg kan kalle meg
"Damen bak forhenget" eller "Englands kvinne".
Du kan bruke pseudonym.
Og forhenget kan være her.
Litt grønt stoff gjør susen.
Trodde det var innringning.
Og?
Det er radio. Vi trenger ikke noe forheng.
Vi kan finne ut av dette etter hvert.
Og når jeg kommer inn, kan jeg ta igjen litt sivilisasjon.
"Sivilisasjon"? Mener du TV?
Dyre-og planteliv. Hungersnød.
Kanskje gjeterhundkonkurranser. Jeg følger da med.
Jeg ser i Currys vindu, men det er ikke ideelt.
1974 MICHELIN FRANKRIKE
Ja.
Hvilken guerre?
Jeg studerte inkognito à Paris.
Men hva studerte du?
Musikk.
Pianoforte, muligens.
Har du en gammel gryteskrubb? Jeg vurderer å male bilen.
En sånn mopp de bruker til å vaske opp med, går bra.
- Hva med en kost? - Jeg har en kost.
Bare til første strøk.
Ok, hun har vært nonne.
Men nå viser det seg -
- at hun har vært musiker også, og tilsynelatende med flytende fransk.
Hun er absolutt ingen maler, -
- for i dag, til tross for regnet, -
- går hun sakte rundt bobilen sin og dekker rustflekkene -
- med knust mimosa, alltid en favorittnyanse.
Morn.
Hun bruker feil maling. Biler har spesiell maling.
Ikke denne. Det er katolske maling.
- Og hun lukter. - Det er fordi hun er fattig.
Du ville lukte om vi var fattige. Morn, Ursula.
- Hei, skatt. - Hei, kjære.
Fortelle meg om maling.
Jeg har gått barneskolen. Fikk premie for maling!
- Men du må røre. - Jeg har gjort det.
Jeg har rørt. Men jeg fikk litt Madeira-kake oppi.
Kake eller ikke, -
- så alle Miss Shepherds biler ut som om de var malt -
- med dårlig laget vaniljesaus, eller pusset med eggerøre.
Himmelsk!
Likevel var det sjeldent å se henne oppriktig glad, -
- men det var hun når hun malte.
Selveste Jackson Pollock kunne ikke gjort det bedre.
Selv med en gryteskrubb.
Hva er det du gjør? Vekk fra bilen min!
- Gule linjer. - Unnskyld?
Parkeringsrestriksjoner.
- Så kjedelig. - Hun vil være ulovlig parkert.
Hun må flytte seg.
Se.
- Det er et vedtak om bortvisning. - Jeg vet det.
Det betyr at du må kjøre til et annet sted.
Men jeg er funksjonshemmet!
Jeg bruker ikke alltid spaserstokk. Det forvirrer folk.
Men jeg er en ekte innbygger av Camden!
Og jeg hadde giktfeber som barn, og kusma.
Du må uansett videre. Dra et annet sted.
Den rikker seg ikke. Det er ikke nok saft.
- Jeg skal kjøpe litt oppe i veien. - Jeg liker ikke bensinen deres!
Jeg vet ikke. Kanskje den går. Den trenger kanskje bare litt overtalelse.
Det jeg...
Det jeg er mest bekymret for, er hjulene.
De er under guddommelig beskyttelse.
Hvis jeg får denne andre bilen, vil jeg ha hjulene overflyttet.
- Hvilken annen bil? - Hjulene kan være mirakuløse.
De har bare blitt pumpet opp én gang siden 1964.
- Hvilken annen bil? - De kostet meg bare en femmer.
Miss Shepherd, du nevnte en annen bil?
Ja, en varebil.
En annen varebil?
En nyere modell.
En betitlet katolsk dame sier hun kan skaffe meg en av velgjørenhet.
Det er Lady Wiggin.
Men hun foretrekker å være anonym.
Det gjør hun nok. Hvorfor ikke parkere utenfor huset hennes?
- Det er utelukket. - Det er nok av plass.
- Jeg har naboer! - Jeg også.
Så skal jeg ikke kjøpe ny bil til henne?
- Gjør som du vil. - Hva?
Mr. Bennett, jeg har funnet ut av det.
Mr. Bennett.
Den ideelle løsningen ville være å parkere borte fra gaten.
En oppkjørsel, kanskje.
Hva har du tenkt å gjøre?
Ta det som det kommer.
Lady?
Er du der?
Passer det dårlig?
Har du noe til meg?
Din elendige megge!
Skitne, løgnaktige megge!
Kan jeg hjelpe?
God kveld!
Jeg var tilfeldigvis i nærheten, -
- og benytter anledningen til å hilse på Margaret.
- Margaret? - En gammel venn.
Mener du Miss Shepherd?
Shepherd? Veldig bra.
- Hun sover nok. - Selvfølgelig.
Jeg ønsker deg god natt. Jeg kommer igjen når jeg får anledning.
Takk.
Er du der? Opp og stå!
- Kom deg ut, gamle heks! - For en illeluktende megge!
Kom igjen, vennen! Kom igjen!
Unnskyld. Unnskyld meg, karer.
- Hvem er du? - Ikke tenk på det. Jeg har nummeret ditt!
Bare stikk! Jeg bor her, og jeg har nummeret ditt!
Det bor en gammel dame der. Bare stikk!
Miss Shepherd?
Miss Shepherd, går det bra med deg?
Ja. Jeg tror det.
Hva gjaldt det? Det var vel ikke politiet?
Det var noen lømler, men velger du å bo slik, må du regne med det.
Jeg valgte det ikke. Jeg ble utvalgt.
Det avgjør saken.
Syns du?
Jeg kan ikke alltid passe på henne. Jeg er ikke formynderen hennes.
Hva skjer med jobben?
- Hun bør enten dra eller... - Eller hva?
Eller parkere i oppkjørselen, hvor vi kan glemme henne.
Det er derfor noen menn gifter seg.
Så de slipper å tenke mer på kona.
- Ikke verst. - Nei, men det er Proust.
Ja.
Bare for et par måneder, til hun finner ut hvor hun skal.
Det blir enklere, men det er ikke godhet.
Nei.
"Godhet, eller det som anses slik,
"er den mest egoistiske av alle dyder.
"Ni av ti ganger er det bare en sløv holdning."
Det er ikke deg.
Hazlitt. Og det er vilje. Ren vilje.
Hun har visst hva hun ville hele tiden.
Den aktuelle sjelen har skriftet, om enn reservert, -
- i Roma i et jubelår, -
- men jeg vet ikke om presten forsto engelsk.
Ser jeg ut som en råkjører?
Mitt barn, -
- du har allerede fått syndsforlatelse for denne synden.
Jeg har selv gitt deg det ved flere anledninger.
Ha tro. Syndsforlatelse er ikke som et busskort.
Den utløper ikke.
Milde himmel.
Det er luftrenser bak Jomfruen.
Jeg trodde endelig vi var kvitt henne.
Han er en helgen.
Ralph var også det. Noen er bare snille.
- Snille? - Dette er London, Ursula. Ingen er snille.
Ja, det er sant.
Og nå har den gamle kua fått en fot innenfor. Han er en tosk.
- Hvem andre ville gjøre det? - Ja.
Vi kunne gjort det. Men jentene.
Pauline.
Jeg er bare en arbeidsledig skuespiller, og kjenner henne ikke, men jeg lurer på noe.
- Hvorfor er hun Alans problem? - Akkurat.
Hun er et menneske.
Bare så vidt.
Bytter samtaleemne.
Når skal vi finne Alan en jente?
Josephine er gravid igjen.
Nei! Jeg prøver bare å finne ut hvem Josephine er.
- Hamsteren. - Herregud.
Der har vi det.
Vi sa nettopp hvor takknemlig hun vil bli.
Ja.
Ha bilen i oppkjørselen din?
Det falt meg aldri inn.
Jeg vet ikke. Det er kanskje ikke så praktisk.
Jeg har tenkt over det. Tro meg, Miss Shepherd, det går bra.
Bare til du finner ut av ting.
Ikke praktisk for deg! Praktisk for meg.
Du gjør meg ingen tjeneste. Jeg har andre alternativer.
En mann på fortauet sa -
- at om jeg dro sør for elven, ville jeg bli mottatt med åpne armer.
Jeg ville gjøre en god gjerning, men som alltid -
- var det ikke uten tanker om kvelning.
Hun ville komme inn i hagen, ja, -
- men bare som en tjeneste for meg.
Det var det.
Har du satt på håndbrekket?
Jeg skal gjøre det nå.
Og da drar hun i håndbrekket så bestemt -
- at det, i likhet med Excalibur, aldri igjen kan løsnes.
Går det bra?
Hun er på eiendommen, -
- og iblant får jeg et glimt av at Miss Shepherd ber, -
- og det er sjelden en fredfylt eller meditativ prosess.
Jeg hungrer og tørster etter selvrealisering...
Gløden i hennes forbønner gynger henne frem og tilbake.
...i mulig mottatt lys.
Hva er det hun ønsker tilgivelse for?
Jeg ba selv da jeg var ung, men aldri slik.
Jeg hadde aldri gjort noe, men hva har hun gjort?
Hvem er den gamle kjerringa?
Hun er en venn.
En venn?
En jeg kjenner.
Merkelig.
Jo, kanskje.
Jeg tror jeg må stikke.
Vil du ikke bli og ta en kaffe eller noe?
Nei.
Ha det.
Mr. Bennett?
Den unge mannen, -
- hadde han en ørering?
Ja.
Du bør være forsiktig.
Snart vil hun ønske å flytte inn.
Sa mor, som har vært i London på statsbesøk.
- Hvorfor sa du ikke hun var i oppkjørselen? - Jeg glemte det.
Jeg fikk en eim av henne da jeg kom.
Lukter sur oppvaskklut.
Hun er i hagen.
Snart blir det huset.
Hva vil folk tro?
Dette er London. Ingen tror noen ting.
Det er fordi hun er nonne, ikke fått utløsning.
Det ødelegger dem.
En utdannet kvinne som lever slik.
Du går samme veien.
Jeg?
Ingen duk på bordet. Ingen holder til toalettrullen.
Med litt tid kunne jeg gjort det plettfritt her.
Du har et hjem.
Du vil du ikke bo her.
Hvor går hun på toalettet?
Det er visst noe med plastposer.
Hva slags plastposer?
Solide, håper jeg.
- Du har ikke møtt henne. Vil du det? - Nei.
Ettersom hun er utdannet, hva skulle jeg sagt?
Få et kyss!
- Når kommer du neste gang? - Snart.
Saken er -
- at jeg stadig ser en bil på parkeringsplassen.
Det er da vel å forvente?
Om natten. Følger med.
Tar du pillene dine?
Når jeg husker det.
Hun burde være på et hjem.
- Hvor går hun på toalettet? - Jeg sa det jo.
Ivaretatt.
Et sted hvor de ville vaske henne og gjøre henne presentabel.
Rart at de lar henne gå ute i gatene.
Det er som et eventyr, en lignelse...
God morgen.
...hvor den skyldige blir lurt til å planlegge en dom for en uskyldig...
Hei.
...men påfører seg sin egen undergang...
King's Cross, takk.
...fordi mor er mye nærmere å bli plassert på et hjem...
- Har du vesken din? - Ja.
...enn Miss Shepherd.
Jeg savner virkelig faren din.
Få et kyss.
Jeg spurte Gordon, da han var pilot, om han var bak skyene.
- Var han? - Det husker jeg ikke.
Men han er snill. Jeg vet det.
- Ha det, mamma. - Ha det.
God ettermiddag. Bor Jesus Kristus i dette huset?
Nei. Prøv varebilen.
Takk.
Ha deg vekk!
Mr. Bennett?
Disse mennene som kommer sent på kvelden, -
- jeg vet hva de er.
Herregud.
De er kommunister. Hvorfor skulle de ellers komme om kvelden?
Vi kommer stadig tilbake til det samme.
Argentina var angriperen. Argentinerne...
Jeg liker den nye bilen.
Ikke et merke på den.
Ikke en pokkers ripe!
Hva heter du nå, Margaret?
Jeg heter Mary! Pigg av!
Er det Mary nå? Mary hva?
Mary hva?
- Jeg ringer politiet! - Ringe politiet?
Det tror jeg ikke, din hyklerske dritt.
For å ringe politiet er nettopp det du ikke gjorde.
Apropos det, tror jeg et nytt bidrag er på sin plass.
Kan jeg hjelpe? Hva er alt dette oppstyret?
Ikke noe oppstyr.
Margaret og jeg bare mimret litt.
Nei. Ikke kall meg "Margaret". Det navnet er gravlagt i synd.
Du kom før.
Dette er vel ikke varebilen?
Hun hadde en annen en.
Snilt av deg.
En hjemløs kvinne.
En utakknemlig sjel.
Og ikke veldig attraktiv.
Farvel, Margaret.
Sa du ikke at du het Mary?
- Riktig. - Hvorfor kaller han deg Margaret?
Han har kanskje drukket for mye på tom mage.
Er det navnet ditt? Mary Shepherd.
Den romersk-katolske kirke styrer hennes rett til endring.
Det er åpenbart ikke navnet hennes.
Men selv om årene har gått siden hun kjørte bilen inn i hagen, -
- er jeg er fortsatt for høflig til å spørre hvem hun er, -
- for ikke å snakke om hva denne fyren vil, som dukker opp med jevne mellomrom -
- og kommer skrålende til bilen.
Det har visst noe med musikk å gjøre.
Men er det bare støyen, eller musikken selv?
Jeg kan høre musikken.
Jeg kan høre den!
Hvorfor må du spille det?
Jeg kan høre den!
Hvordan kan du mislike musikk? Før spilte du piano.
Hvordan vet du det?
Du sa det.
Jeg sa ikke at jeg ikke liker det. Jeg vil bare ikke høre det!
Bør hun snakke nå?
Bør hun forklare?
Hun sier aldri noe. Forklarer aldri.
Kanskje hun burde det.
Tja, jeg...
Jeg var en gang alene i et rom på klosteret.
De pleide ikke å la de nye være alene.
Og det var et piano der.
Jeg prøvde det, og det var åpent.
Det trengte stemming.
Noen av notene var døde.
Men det låt vakrere for meg enn noe annet piano jeg hadde jeg spilt på.
Og så -
- kom plutselig lederen for de nye inn.
Krøp kanskje inn, for jeg hørte henne ikke. Hun sa...
Det er Guds vilje.
Det var det Gud ønsket. Og det hadde jeg hørt før.
Og ikke krangle.
Jeg spurte -
- om jeg ikke bare kunne spille noen salmer som vi kunne synge til.
Hun sa det var å krangle.
Jeg ville aldri bli nonne hvis jeg kranglet.
Så med smertefull symmetri -
- havner mor på et hjem i Weston-super-Mare -
- mens hennes uteligger-motpart bor i hagen min.
Å sette mor på et hjem ser jeg på som et nederlag.
Og å gi den andre et hjem er også et nederlag.
Herregud.
Hun har fått seg en trehjuling.
Hvor skal du parkere den?
På beboernes parkering.
- Du har ikke tillatelse. - Jo da. Jeg fikk det i går.
Det har du ikke sagt til meg.
Du ville hatt innsigelser om jeg sa det.
Har du forsikret den?
Jeg trenger ikke forsikring. Bilen og jeg er forsikret i himmelen.
Hvem betaler hvis du havner i en ulykke, paven?
Jeg havner ikke i noen ulykke.
Hva om du kjører inn i noe?
Jeg kjører ikke inn i noe. Jeg er en erfaren sjåfør.
Jeg kjørte ambulanse under mørklegningen.
Hva om noen kjører inn i deg?
Miss Shepherd, hva om noen kjører inn i deg?
Du har ingen rett til å si det.
Hvorfor sier du det? Ingen kjører inn i meg!
Hvor er nøkkelen?
- Hvilken nøkkel? - Bilnøkkelen.
Jeg har den ikke.
- Du må ha tatt den. - Nei.
Du lyver! Du vil ikke at jeg skal ha bilen.
- Ikke skrik! - Jeg må det på grunn av din uvitenhet.
Folk som kommer og går til alle døgnets tider.
Jeg ville hatt det bedre i en grøft! Gi meg nøkkelen!
Jeg har ikke den fordømte nøkkelen din!
Hva har du rundt halsen?
Dette er nøkkelen. Den fordømte nøkkelen!
Har dere det moro?
Burde du ikke si unnskyld?
Jeg har ikke tid til "unnskyld".
"Unnskyld" er for Gud.
Dette var eneste gang jeg rørte henne, -
- og ikke fordi hun kalte meg en løgner, men fordi hun virket gal.
Det var moren min.
Du sammenligner alltid med mamma. De er ikke like.
Jeg liker ikke at de deler samme setning engang.
Nå for tiden er det omtrent som om vi er gift.
"Hvordan har fruen det?" sier de.
Det er det folk kaller en kone. Fruen.
Hvordan har fruen det?
Hun er der fortsatt. Jeg er her fortsatt.
Moren din er død, ikke sant?
Nei, hun er her også fortsatt.
Hun er på et hjem.
Men hun er ikke helt til stede. Hun er ikke noe sted.
Burde ikke det være tydelig i stykket?
Nei. Det er fortrolig informasjon.
For lenge ville mamma ha Miss Shepherd på hjem.
Men hun er fortsatt på frifot.
Men om hun er helt til stede, er det vel ingen som vet.
Mr. Bennett!
Jeg liker ikke at trehjulingen står i gaten.
Hvis du dytter varebilen foran vinduet ditt, -
- kan jeg få Relianten inn i oppkjørselen.
Det er masse plass.
Så jeg har varebilen og Relianten.
Jeg har fått veiledning om at det er der den bør være.
På grunn av vandaler.
Veiledning av hvem?
Det kan jeg ikke si.
Jeg tror kanskje jeg kontakter sosionomen min.
Du sier alltid at du ikke ønsker sosionomen.
Jeg har fått veiledning om at hun kan hjelpe.
Jeg vil ikke ha et bruktbilutsalg.
- Mary sier det. - Mary hvem?
Mary.
Damen i varebilen.
Visste du ikke at hun het Mary?
Jeg gjorde vel det. Jeg kaller henne alltid Miss Shepherd.
Vi har alle navn.
Kanskje om du brukte navnet hennes og hun brukte ditt,
"Alan." "Mary."
Kanskje det ville bli lettere å snakke ut.
Ut? Det finnes ikke noe ut.
Hvordan snakker man ut med noen -
- som har samtaler med jomfru Maria?
Du snakker ut med Isaiah Berlin, kanskje, -
- som sammenlignet med Miss Shepherd er en mann av få ord.
Du snakker ikke ut med henne fordi du ikke når inn.
Alan, jeg føler litt fiendtlighet her.
For deg kan dette være en bratt læringskurve.
Nei, det er ikke en bratt læringskurve.
Jeg har aldri vært på en såkalt læringskurve.
Det er like sannsynlig at jeg er på en læringskurve -
- som at jeg er i skibakkene i Zermatt.
Og dessuten heter hun ikke Mary.
Noen synes å tro hun heter Margaret.
Det er ikke engang Shepherd.
Her står det Mary.
Ja, og du regner henne sikkert som et rasjonelt menneske.
Hei!
Mamma!
PENSJONISTKLUBB
Tilbake om en halvtime.
Hei, Margaret.
Ave Maria, full av nåde, Herren er med deg.
Velsignet er du blant kvinner, og velsignet er frukten av ditt morsliv.
Hva gjør du der? Kom igjen!
Hva har skjedd med Stirling Moss?
Har ikke sett henne kjøre i det siste.
Tar en velfortjent pause, tenker jeg. Dordogne, kanskje.
- Ja vel? - Pauline.
Bilen hennes er tilbake.
Men jeg har ikke sett henne på en stund. Lurer på om hun er i orden.
Har jeg rett i å anta -
- at den store og mange-formede flekken -
- bak på kjolen hennes betyr inkontinens?
Det er neppe noe motesymbol.
Kjære deg.
Du håper sikkert at hun en dag bare vil gå bort.
Glem det.
Slikt skjer i skuespill. I livet er det en kamp å gå nedoverbakke.
Hvordan går det med moren din?
Samme. Sitter. Smiler. Sover.
Går det bra?
Med meg? Ja, hvordan det? Jeg skal bare på teater.
- Ikke opprørt på grunn av stykket ditt? - Nei.
Jeg leste en god anmeldelse her om dagen.
- Jeg hørte at alle var gode. - Det er de sikkert.
Vi likte det.
Men jeg visste ikke at det bare ville være deg og ingen andre.
Ja visst. Det er en monolog.
Det er vel det.
Hvordan kan du huske alt det?
Anmeldelsen jeg leste, var spesielt observant om deg.
Ja vel? Hva sto det?
At du ikke klarte å bestemme deg.
- Om hva da? - Om noe, egentlig.
Det var godt ment!
Takk.
Jeg skjønte det ikke i det hele tatt. Hva handlet det om?
Ham, som vanlig. Snakker ikke ut.
- Om hva da? - Hva tror du?
Og da jeg kom ned igjen, satt hun der fortsatt, med hatt og kåpe på.
Hun sa: "Graham, mitt eneste mål er at du skal være lykkelig."
Lys, utfør 45.
"Jeg ville dø om jeg trodde det gjorde deg lykkelig."
Sett i gang.
Jeg sa: "Mamma,
"jeg blir ikke lykkelig om du dør. Tvert imot.
"Det ville gjøre meg ulykkelig. Men du skal ikke dø."
Hun sa: "Nei, jeg skal ikke dø.
"Jeg skal gifte meg. Bryllupsreisen går til Tenerife.
"Ta en av tablettene dine."
Så for ørtende gang syklet jeg hjem fra teateret, -
- hvor jeg hadde snakket om mor.
Jeg vet iallfall hvor mor er.
Miss Shepherd.
Miss Shepherd?
Jeg liker det ikke.
- Ta en titt. - Nei.
- Er du redd? - Nei.
Ikke for liket.
Redd dette kan være slutten på historien, og nå blir jeg nødt til å skrive den.
Men nå som hun er borte, -
- kan jeg dikte den opp.
Kunstnerisk frihet. Jippi.
Miss Shepherd.
- Miss Shepherd? - Fortsett.
Hva gjør du? Ser du på tingene mine?
Jeg trodde du var syk eller død.
- Død? Jeg? - Jeg var bekymret.
Du var nysgjerrig!
Jeg har ikke sett deg.
Jeg er ikke død! Du vet når jeg er død.
Beklager.
Død? Jeg? Jeg dør ikke med det første.
Død?
Ikke få meg til å le.
Verken hun eller mor døde.
Men etter hvert som årene gikk, begynte begge å svinne hen.
Som du skjønner, er det vanskelig å finne en sykehistorie.
Men har jeg rett i å anta at hun ikke har røykt?
- Nei. - Ikke røykt, drikker ikke.
Tross alt en svært frisk kvinne.
Syns du?
Dette er en kvinne som har brukket hoften.
Og med en som er yngre og i bedre omstendigheter, -
- ville vi gitt antibiotika.
Men på din mors alder, og i hennes sinnstilstand, -
- må man lure på om det er det beste.
Og om dere ikke gir antibiotika, hva skjer da?
Hun kan komme seg.
Eller ikke.
Hun kan bare sovne inn.
Du må ikke bebreide deg selv.
Du har gjort -
- mer enn det som kan forventes.
Takk.
Mr. Bennett.
- Hvor har du vært? - Besøkt mor.
Hvordan har hun det?
Som før. Hun husker meg ikke nå.
Ikke så rart. Hun ser deg ikke så ofte.
Vil du skrive om meg?
Jeg vet ikke.
Hun har aldri sagt dette.
Og?
Jeg har hørt deg. På radioen.
Vet hun det?
Hvordan kan hun det? Hun vet ikke hvem hun er.
Ja, det er det du tror. Bruker moren din.
Du burde skamme deg.
Hun har ikke sagt dette.
Nei, men hvorfor ikke?
Du skriver om henne hele tiden, på en eller annen måte.
Du bruker moren din.
Det er det forfattere gjør.
Snart blir det vel meg.
Men nå som du er her, trenger jeg å få handlet litt.
Du burde gå selv. Du burde prøve å gå mer.
- Jeg går. - Jeg ser deg aldri.
Det er fordi du ikke er her midt på natten.
Jeg vil ha noen batterier.
Og noen sitronkaker.
- Mr. Bennett? - Ja?
Vil du dytte meg opp gaten?
Egentlig ikke.
Dette holder. Snu meg rundt!
Greit.
Forsiktig!
Går det bra?
Ja, jeg tror det.
Skal jeg lage en kopp kaffe til deg?
Nei.
Nei, det blir for mye bry. Jeg tar bare en halv kopp.
Jeg må til messen.
- Du er ikke frisk nok. - Her.
Det er en merkedag og en dag for forpliktelse.
For hvem? En helgen?
Nei. En ung mann.
En du var glad i?
Nei! Avgjort ikke. Bare en jeg...
En som døde.
Han ville være i 50-årene nå.
Var han katolikk?
Muligens. Men han er i skjærsilden. Han trenger bønnene mine.
Hva het han?
Jeg bryr meg aldri om navn.
Kristi legeme.
- Ja? - Jeg bor nede i gaten.
Jeg har sett deg.
Det er du som har varebilen.
Ja.
Tverre kvinnfolk.
Katolikk.
En av søstrene husker henne.
Jeg har hørt at hun var veldig kranglevoren. Var det derfor hun måtte dra?
Trettekjær var hun.
Noen pekte henne ut for meg. Higet etter pianoet.
Hun trodde alltid at hun hadde rett.
Hun hadde ikke rett. Gud har rett. Punktum.
Hvorfor vil du vite det?
- Hun er syk. - Hvem? Kvinnen?
Jeg lurte på om en nonne kunne snakke med henne, handle for henne.
Vi har ikke handlende nonner.
Det er en streng orden.
Jeg har sett dem handle.
Jeg så en i går på Marks og Spencer. Hun kjøpte marengs.
Kanskje biskopen var på vei.
Liker han marengs?
Hvem er du, som kommer hit og spør om biskopen liker marengs?
Er du kommunist?
Hun er syk. Hun er katolikk, og jeg tror kanskje hun er døende.
De kan be for henne, men du må fylle ut et skjema.
Hun drar nok opp sokkene når du snur ryggen til.
Det er min erfaring med invalide.
Denne veien ut!
Du får ikke møte søstrene.
Enda en pakke på veien.
Hvis... Når jeg skriver om alt dette, vil folk si det er for mye om dritt.
Men det var mye om dritt. Dritt var i forgrunnen.
Omsorg er ikke et ord jeg liker.
Omsorg handler om dritt.
- Jeg har snakket med Mary. - Eller Margaret.
Eller Margaret.
Miss Shepherd, i alle fall.
Hun sier du ikke vil at hun skal komme seg ut og leve et mer meningsfylt liv, -
- og legger hindringer i veien for henne.
Hun behøver ikke å tro at hun kan bli statsminister.
Hun bør prøve å komme seg til supermarkedet.
Ja. En omsorgsperson vil ofte føle at...
Unnskyld, kan jeg stoppe deg? Ikke kall meg omsorgsperson.
Jeg hater omsorg. Jeg hater tanken. Jeg hater ordet.
Jeg bryr meg ikke. Jeg er her, og hun er der. Det er ingen omsorg.
Alan, jeg aner fiendtlighet igjen.
Jeg lurer på om du, etter å ha tatt deg av Mary, -
- mer eller mindre alene i alle disse årene, -
- ikke forståelig nok misliker det når fagfolkene hjelper til.
Nei, men jeg misliker det -
- når fagfolkene dukker opp hver tredje måned eller så -
- og prøver å fortelle meg hvordan denne kvinnen, -
- som jeg har håndtert hver dag de siste 15 årene, er.
Hvordan er hun?
Mary, som du kaller henne, er en hyklersk, trangsynt, kranglevoren, utspekulert -
- uforsonlig, egoistisk, illeluktende, uforskammet, bilgal ku.
For ikke å snakke om hennes flygende avføring -
- og hennes evne til å presse ut fra den visne rumpen sin -
- dritt med en slik kraft at de lander en meter bak varebilen -
- og sitt antatte utgangspunkt.
Men du sa naturligvis ikke noe av det.
Folk vil tro det er fordi du er for snill.
Det er faktisk fordi du er forsagt.
Ja. Men siden dette er England, er forsagt også bra.
Dette har vært veldig nyttig.
Jeg skal prøve å skaffe henne lege.
Er det en mannlig lege?
Ja.
Jeg vil ikke ha en mannlig lege. Har de ikke en kvinne?
Miss Shepherd, jeg skal bare ta pulsen din.
- Hvilken hånd? Har du en preferanse? - Nei.
Den pleier å være renere.
Jeg vil gjerne ta deg med på sykehuset for en dag eller så, -
- bare for å ta noe prøver.
Nei, jeg har alltid hatt stor tro på løk.
Ja.
Men løk har begrenset virkning i medisinsk forstand.
Hun vil ikke på sykehus.
- Hvordan vet du det? - Spør henne.
Blir hun med til dagsenteret? Hun kan bli undersøkt der.
Og hun kan bo der i et par dager.
Hun vil ikke på dagsenteret.
Er du sikker?
Har du spurt henne?
Hun vil ikke til dagsenteret. Jeg vet det.
Klart jeg blir med.
De tvinger meg ikke til å bli?
Nei, de kommer til å gi deg et bad og noen rene klær -
- og ta noen prøver.
Vil de la meg være i fred?
- Hvor? - I badekaret.
Jeg kan bade meg selv. Jeg har vunnet priser for det.
Ja, jeg husker det.
- Mr. Bennett. - Ja?
Det vil vel ikke se ut som om de henter meg?
Henter deg til hvor?
Der de har folk fordi de ikke er riktige.
Gjør de det fortsatt?
Iblant, men det trengs en masse signaturer.
Men de kan dikte opp ting for å få deg dit noen ganger.
Det er faren med pårørende. Det er et av knepene deres.
De later kanskje som det er et dagsenter.
- Nei. - Tja, jeg...
Jeg har blitt lurt sånn en gang før.
Alan.
Miss Shepherd.
Jeg er litt på etterskudd med ting, så det kan bli litt...
Legg armen rundt halsen min.
Sånn ja.
Jeg har vært inne for slikt mange ganger.
Jeg ser at, uten min egen motvilje, -
- nøler ikke ambulansesjåføren med å ta på Miss Shepherd, -
- og legger til og med armen rundt henne når han senker henne ned i stolen.
Jeg ser hans omhyggelige omorganisering av de skitne klærne hennes, -
- og han trekker skjørtet ned over knærne av hensyn til sømmelighet.
Jeg kommer tilbake.
Dette er ingen prøvegreie.
Er det noe du vil at vi skal vaske?
Hvordan det? Mesteparten av tingene mine er rene.
Er vennen din syk?
- Nei. - Ikke for godt?
Bare til dagsenteret, visstnok.
Barna spør alltid etter henne.
De var så redde for henne da de var mindre.
En er i Washington nå. Verdensbanken.
Hvor lang tid har gått? Ti år?
- Nærmere 15. - Et helt liv.
Mr. Bennett.
Den sosionomen ville vite hvem min nærmeste pårørende er.
Jeg vil ikke utbasunere det, så jeg sa jeg ikke har noen.
Men de står i denne konvolutten.
Ha den under hatten din.
Vet du at jeg har vært ambulansesjåfør?
Under krigen.
Jeg kjente Kensington under mørklegningen.
Ja vel?
Stolen går opp på en heis.
Og i denne lille oppstigningen, -
- idet hun sakte stiger høyere enn muren rundt hagen, -
- ser hun ut som en fornem omstreifer.
Som en forfallen nobelprisvinner, -
- med det skitne ansiktet formet til en slags resignert tilfredshet.
Kan vi gjøre det igjen? Jeg vil prøve en gang til.
Når du kommer tilbake.
Mr. Bennett om nødvendig
Pårørende, LEOPOLD GEORGE FAIRCHILD
Sånn.
Du lukter nydelig.
- Går det bra med deg? - Ja.
Bra.
Sånn. EU-kontrollen din.
Sånn.
Hei, Margaret.
Fjorten år? Du må være en helgen.
Søsteren min er en vanskelig kvinne. Edith vil ikke ha henne i huset.
Jeg pleide å hjelpe henne når jeg kunne.
Mor ville ha ønsket det.
Jeg er ingen helgen, bare lat.
- Jeg vet hun har vært ambulansesjåfør. - Ja.
Og hun har vært nonne. To ganger. Til de kvittet seg med henne.
Vippet henne over kanten.
Bodde på asyl en stund.
Banstead.
Og det var min feil.
Nei.
Hun er en vanskelig kvinne.
En bølle.
Har hun hundset med deg? Hun gjør det med meg.
Jeg fikk henne inn på institusjon.
Innesperret.
Innlagt, sier man i dag.
Men hun kom seg vekk fra dem også.
Rømte, endte opp i varebilen.
Spiller hun fortsatt? Piano?
Nei.
Så trist.
Har du hørt om Cortot?
Alfred Cortot, den virtuose pianisten?
Ja.
Margaret var eleven hans.
Hun måtte dra til Paris for å få leksjoner.
Det var ikke lett den gangen.
Og øve. Du store, hun øvde hele dagen.
Nonnene satte en stopper for det.
Prøve på lydighet.
Jeg var dyrlege Afrika, og da jeg kom hjem, var musikken borte. Ferdig.
Øving hadde gått over til bønn.
Spilte på Proms en gang.
Miss Shepherd?
Jeg prøvde nettopp å besøke deg.
Jeg ga meg ikke der.
En kvinne sa at ansiktet mitt virket kjent. Har jeg vært i Banstead?
Og hun ville ikke gi seg.
De ga meg litt kjøttdeig, og hun sa:
"Du vil se at kjøttdeigen her er bedre enn i Banstead."
Jeg vet ikke noe om...
Kjøttdeigen i Banstead, eller andre steder for den saks skyld.
Det er bare der de plasserer folk når de ikke er riktige.
Du er jammen ren og fin.
Det skyldes nok badet.
De lot meg gjøre det selv.
Sykepleieren kom og ga meg en siste finpuss.
Hun sa jeg ville bli fin.
Jeg har kjøpt disse til deg.
Blomster?
Hva skal jeg med blomster?
De dør bare.
Jeg har nok å tenke på uten blomster.
Du kan da ikke ha fått blomster så ofte.
Hvem sier det?
Jeg har hatt større blomster enn disse.
Og med sløyfer på.
Disse kan ikke sammenlignes.
Musikk.
Hvordan kan folk unngå det?
Jeg hadde det i fingerspissene.
Jeg hadde det i beina.
Jeg kunne spille i mørket.
Det måtte jeg noen ganger.
Og tangentene var -
- som rom.
C-dur og d-moll.
Mørke rom og lyse rom.
Som et herskapshus -
- for meg, musikken.
Men det bekymret meg -
- at det var lettere å spille enn å be.
Og jeg...
Jeg sa dette, og det kan ha vært en tabbe.
Sa det til hvem?
Min skriftefar.
Han sa -
- det var nok en ventil djevelen kunne krype gjennom.
Så han forbød pianoet.
Satte en stopper for musikk generelt.
Sa at utbyttet ville vise seg i form av -
- åndelig vekst.
Og det gjorde det.
Det gjorde det.
Hvordan går det med moren din?
Som før.
Fortsatt i koma?
Nei.
Hun bare sover.
Folk gjør det.
God natt.
Mr. Bennett?
Hold meg i hånden.
Den er ren.
Så mye av det livet hennes hadde vært, fant jeg først ut etter hennes død.
Så for å fortelle historien hennes har jeg noen ganger måttet dikte, -
- selv om mye av det var umulig å dikte opp.
Og det er ikke oppdiktet når jeg sier at det var morgenen etter denne samtalen, -
- da hun lå i varebilen med nyvasket hår, -
- at den morgenen kom en sosionom inn i hagen -
- med rene klær, sengetøy og salve, og banket på døren til varebilen.
Det er ingen varebil lenger.
Det er en grav.
Kan jeg låne telefonen?
Ja, naturligvis.
Selv nå begir jeg meg ikke inn i denne illeluktende graven.
Men det føles feil at det ikke var jeg som fant henne, -
- at jeg etter å ha sett så mye over så lang tid, -
- ikke var det første vitnet til hennes død.
I rask rekkefølge kommer nå -
- legen, presten og folk fra begravelsesbyrået, -
- som alle gjør det ingen andre har gjort på 20 år.
Uten å stoppe opp, -
- og tilsynelatende uten avsmak, går de inn i varebilen.
Må Herren gi henne evig hvile -
- og la evig lys skinne på henne.
Gi henne til Gud den aller høyeste.
Da er damen borte.
Han vet det. Hun må ha fortalt ham det.
Men prester har taushetsplikt.
De kan ikke hjelpe politiet.
Visste du at hun var på rømmen?
Miss Shepherd?
Miss hva du enn kaller henne, ja.
Mens hun står i et kryss, -
- kommer en ung gutt på motorsykkel for fort rundt svingen -
- og smeller inn i bilen hennes.
Ikke hennes feil.
Men en død gutt ligger i veien, som hun tror hun har drept.
Ringer hun politiet? Stopper en annen bilist? Nei.
Hun forsvinner omgående.
Dermed setter hun seg på feil side av loven.
Så du presset henne for penger.
Jeg er politi, Mr. Bennett.
Pensjonert, selvfølgelig. Vi gjør ikke den slags.
Den er litt bedre enn den forrige bilen.
Alle disse årene utenfor dørstokken min har hun vært lovløs.
Et liv, tenker jeg stadig, -
- som mitt blir kjedelig ved siden av.
Overlatt til egne tanker ved graven, får jeg øye på en mann fra begravelsesbyrået.
Ikke et yrke man havner i ved en tilfeldighet.
Mr. Bennett. Unnskyld.
Jeg skal være midtpunktet her.
Men jeg glemmer at de døde vet alt.
Du burde kjempe mot tårene, ikke betrakte hjelperne.
Det er en tanke.
Hun er død nå.
Jeg kan gjøre hva jeg vil med henne.
Ja, det kan du. Jeg er død. Føl deg fri!
Hei.
Det er to av deg nå. Er det fordi du ikke kan bestemme deg?
- Ja. - Nei.
Hvor skal du, Miss Shepherd?
Har dere noe imot om varebilen blir et pilegrimsmål?
- Nei. - Jeg kvitter meg med bilen. Bilen skal vekk.
Det kan virke helbredende, og inntektene kan gå til nonnene.
Hva gjorde nonnene noensinne for deg?
Ikke mye, men når bidragene begynner å komme, -
- vil de innse hvilket godt parti jeg ville ha vært.
Sånn var det med St. Bernadette også.
De forsto det ikke før det var for sent.
Denne veien. Det er en du må treffe.
Det er noe du kan gjøre.
Dette du prøver å skrive, kan godt pumpes opp litt.
Om den var på nivå med The Song of Bernadette, -
- ville du tjene en formue.
Men hvorfor? Hvorfor lot du meg bare dø?
Jeg vil komme til himmelen.
En oppstigning, kanskje.
En forklarelse.
Det er ikke helt min greie.
Der er du.
Dette er min nye venn.
- Hei. - Hei.
Det er den unge mannen som krasjet inn i bilen.
Hei.
Jeg trodde det var jeg som drepte ham.
Det viser seg at det var hans egen feil.
Så uansett har vi en masse å snakke om.
Ha det bra.
Mr. Bennett?
Ja.
Jeg kom inn i oppkjørselen din for tre måneder, -
- men ble der i 15 år!
- Mr. Bennett? - Ja?
- Vet du hva det er? - Nei.
Det er jeg som ler sist.
Hun ønsket en oppstigning.
La oss besvare bønnene hennes.
Gjør klar, Miss Mary Teresa Shepherd, -
- nylig gått bort fra Gloucester Crescent 23.
Opp med deg.
Hun begynte som noe underordnet i livet mitt, -
- men ble i utkanten av det så lenge at hun slett ikke var underordnet lenger.
Slik sønner og døtre som må være hjemme og ta seg av foreldrene, -
- ser på det bare som en ventetid før livet begynner, -
- har jeg i likhet med dem lært at det ikke finnes noen ventetid, -
- men at tiden preger deg.
Etter å ha imøtekommet henne og hjulpet henne, -
- har 20 år av livet mitt forsvunnet.
DET BRITISKE SYMFONIORKESTER The King's Hall
KLAVERSOLIST MARGARET FAIRCHILD
Denne nedbrutte gamle kvinnen med sine vrangforestillinger -
- og den langdryge forkortelsen av hennes liv, med alle dets kjøretøybytter, -
- er gitt meg å skrive om, -
- slik andre skriver om reiser gjennom Afghanistan eller Patagonia -
- eller et dusin kvinners lår.
Du ba meg få ting til å skje.
Og jeg har aldri mye, men det spiller ingen rolle.
For det jeg har lært, -
- og kanskje hun lærte meg det, er at man ikke bruker seg selv i det man skriver.
Man finner seg selv der.
Jeg ønsket aldri å skrive om henne.
Hvis det hadde vært litt mer i livet ditt, ville du ikke ha behøvd det.
Kanskje jeg vil det nå.
Hva?
Ha litt mer i livet mitt.
Kanskje til og med begynne å leve.
God dag?
Ikke verst. Du?
Disse kom.
Veldig bra.
- Kommer du ned? - Greit.
Det er slutten på historien.
Kanskje det blir et skuespill.
Hva syns du?
Nå som jeg er her, syns jeg du skal slutte å snakke med deg selv.
Hei.
Hei, Alan.
Rolig og fredelig, takk. Sånn. Så snur vi oss.
- Fokus. - Marker det.
Ok, tagning 14.
Og kjør!
Gloucester Crescent har hatt mange kjente innbyggere, -
- men ingen rarere og mer bemerkelsesverdig enn Miss Mary Shepherd, -
- som vi vier denne plaketten til i dag.
MISS M.T. SHEPHERD
"The Lady in the Van" -
- bodde her 1974-1989
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!